Projekt Tempus - vzdělávání žurnalistů na Karlově Universitě
Zpráva skupiny pro curriculum (učební plán)

1. Východisko
1.1. Tři zahraniční členové skupiny pro učební plán - Soren Baumann (Arhus), Paul McNamara (Dublin) a Hugh Stephenson (Londýn) - navštívili Prahu ve dnech 4.-8. prosince 1991. Čtvrtý člen - Mercedes Riederer (Mnichov) - se nemohla dostavit. Uskutečnila se různá setkání s českými členy této skupiny - Barbarou Kopplovou, Janem Jirákem, Barbarou Osvaldovou, Alenou Lábovou a Michalem Šobrem. kromě toho se setkali tři členové skupiny s dalšími pracovníky FSV, zvláště s Milanem Šmídem, Petrem Marešem, Norou Dolanskou a Josefem Alanem. Konaly se také diskuse se skupinou studentů žurnalistiky a užitečné návštěvy v Mladé frontě Dnes (Karel Hvížďala) a ve zpravodajství ČST (Petr Krul).
1.2. Skupina pro učební plán při zahájení práce měla k dispozici tyto materiály:
1. zprávu analytické skupiny z října 1991:
2. zápis a závěry ze schůzky řídící skupiny, která se konala v Arhusu 15. listopadu 1991 pro zhodnocení výše uvedené zprávy:
3. písemnou zprávu Dr. Alana, která seznámila skupinu s vývojem fakulty od podzimu a
4. ústní zprávy českých kolegů o závěrech, které učinili při studijních návštěvách škol skupiny Gutenberg (Jirák - Londýn a Dublin, Lábová a Osvaldová - Madrid a Utrecht, Kopplová - Arhus, Šobr - Paříž).
1.3. Řídící skupina navrhovala, aby skupina pro učební plán pracovala odděleně ve třech podskupinách (akademický obsah, profesionální tréning a struktura). Nicméně tyto otázky se překrývaly v takovém rozsahu, že v tomto případě řídící skupina vykonávala činnost jako jeden celek.
1.4. Skupina pro učební plán zjistila, že se v průběhu diskuse objevily i nové problémy, jako např. interakce fakulty a médií, které nevyhnutelně překračovaly úzké vymezení témat daných řídícím výborem. Do jisté míry diskuse by mohla přerůst do oblastí, kterými by se měly zabývat jiné pracovní skupiny zaměřené na vybavení a administraci (organizaci).
2. Všeobecné úvahy
2.1. Ti, kteří se bezprostředně zabývají restrukturováním vzdělávání žurnalistů na Karlově Universitě jsou si, pochopitelně, vědomi problémů nedávné minulosti fakulty a politických, sociálních, akademických a osobních traumat, které tato historie obsahuje, zvláště po revoluci. Zřejmé a závažné omezenosti zdrojů (finančních, technických, prostorových a lidských), které jsou k dispozici, zřejmě také nevyhnutelně stanovují poměrně úzké limity toho, co lze prakticky uskutečnit na cestě k okamžité reformě. Tyto limity jsou posíleny potřebou udržet existující výukový program v chodu.
2.2. V žádném případě bychom nechtěli zmenšovat problémy, které před oběma katedrami žurnalistiky na FSV stojí. Nicméně v situaci Karlovy university existují určité klíčové body, které jsou společné všem iniciativám v oblasti vzdělávání žurnalistů. V podstatě vycházejí z potřeby smířit požadavky vhodných akademických standardů na jedné straně a požadavky profesionálního tréningu na straně druhé.
 Těmi dvěma hlavními obtížemi jsou: 1. začlenit žurnalismus, který v žádném případě není běžnou akademickou disciplínou, do akademicky respektovatelné struktury a 2. poskytovat profesionální výcvik v rámci university, který bude přesvědčivý pro skeptické zaměstnavatele v médiích. Je to kvadratura kruhu - napětí mezi požadavky university, která se staví za akademicky rigorózní studium a mezi požadavky zaměstnavatelů v médiích, kteří chtějí rychle získanou profesionální zkušenost a technické dovednosti.
2.3. V podmínkách těchto zvláštních okolností Karlovy university je třeba dalšího obecného zkoumání. O veškerém vzdělání, včetně žurnalismu, lze diskutovat pouze v kontextu společnosti jako celku. Současné požadavky a budoucí potřeby, které před českým vzděláváním žurnalistů stojí, se odvozují a jsou odrazem samotných českých médií. Český žurnalismus se rychle vyvíjí od období, kdy jeho jedinou schválenou funkcí bylo vyjadřovat názory směřující k podpoře režimu. V příštím období několika let bude pokračovat proces rozvíjení nového žurnalistického profesionalismu založeného na podávání "faktů" a na komunikování "objektivních" závěrů. Tento "nový styl" postrevolučního žurnalismu bude obsahovat i korespondující změnu podoby žurnalistického tréningu, ať už v akademických insititucích nebo v praxi (on the job). Jestliže FSV se rozhodla zachovat existující katedry žurnalismu (které si by se měly spojit v jednu, jakmile to bude možné a uskutečnitelné), měla by se přijmout strategie žurnalismu s výhledem alespoň na pět let dopředu. Pak by bylo možné uvést aktuální krátkodobá rozhodnutí do souladu s touto dohodnutou strukturou, což by bylo lepší, než být neustále pod tlakem buď minulých událostí nebo starostí o současné potřeby.
3. Základní struktura studia
3.1. V období od revoluce vyústil rozvoj základní struktury studia v nový pětiletý vzdělávací program, který nahrazuje předchozí čtyřletý program (kdy poslední studenti budou absolvovat v roce 1992). Tento pětiletý program je rozdělen do dvou částí: tři roky základního úvodu do žurnalismu zakončené kvalifikační úrovní BA a další dva roky, které by měly vést k získání kvalifikace na úrovni MA. Kromě toho v létě roku 1991 získala fakulta od university akreditaci k poskytování titulu PhD v žurnalismu. Byl to důležitý krok pro potvrzení žurnalismu jako normální a stálé součásti akademické aktivity Karlovy university.
3.2. Akademická struktura sestávající se ze třech částí popsaných v předchozím odstavci (BA, MA, PhD) je odrazem těch programů, které nabízejí další katedry na fakultě (sociologie, ekonomie, politické vědy) a "normální" akademické fakulty na celém světě. V kontextu se vzděláváním žurnalistů je však třeba položit následující otázky:
1) Bude ten, kdo získá pouze BA po třech letech, a nastoupí do zaměstnání v médiích, potom pokládán za akademicky úspěšného nebo za akademický "výpadek"?
2) Je program MA navrhován jako další perioda specializovaného vzdělání pro ty, kdo chtějí být vysoce kvalifikovanými žurnalisty, nebo jako další příčka na akademickém žebříku pro ty, kteří se chtějí stát vědci nebo pedagogy (buď v oblasti žurnalismu nebo masové komunikace), nebo jako koncentrovaný profesionální tréning pro ty, kteří již získali ekvivalent BA v nějaké jiné akademické disciplíně (buď na Karlově universitě nebo kdekoli jinde)?
3) Bude titul PhD poskytován na základě disertační práce, která bude totožná s jakoukoli jinou disertační prací na FSV, jen s tím rozdílem, že její předmět bude mít vztah k médiím, nebo by to měl být nějakým způsobem zřetelnější produkt vykonávání žurnalistických metod a dovedností?
 Tyto nerozhodnuté problémy je třeba vyřešit brzy - mimo jiné také zcela v souladu s plánováním předpokládaného dvouletého programu MA - který, jak se zdá, zatím není ještě přesně definován. Požadavky na potenciální různé cíle programu MA nelze sladit v rámci jediné struktury výuky.
3.3. Jsou zde nekonečně rozmanité modely žurnalistického vzdělávání na universitní úrovni, které by bylo možné zkoumat. Některé evropské instituce se soustřeďují na jeden aspekt, jiné na více aspektů, některé je různě kombinují. K tomu, aby byl tento model přizpůsobován jakékoli instituci, však napomáhá jestliže budeme mít neustále na paměti tři oddělené proudy či účely vzdělávání. Jsou to:
1. poskytování všeobecného universitního (třetího stupně) vzdělání lidem, kteří tvrdí, že se chtějí stát žurnalisty:
2. poskytování profesionálního žurnalistického výcviku universitním studentům (buď na BA nebo MA úrovni) a
3. posktování rámce pro ty, kteří si přejí studovat masovou komunikaci nebo žurnalismus z akademického (a nikoli praktického) hlediska.
3.4. Na základě výše uvedené analýzy nabízíme tyto závěry týkající se základní struktury studia, kterou by fakulta měla přijmout jako součást strategie pro budoucnost.
Závěry týkající se struktury studia (přednášek)
3.5. S ohledem na naléhavé potřeby českých médií co se týče získání dobře vzdělaných a profesionálně vycvičených adeptů by fakulta měla dále prosazovat svou myšlenku zajišťování dvou základních a zcela oddělených cest (routes), kterými jsou studenti pro žurnalismus připravováni.
 První cesta by měla být založena na existujícím tříletém programu vedoucímu k získání BA. Měla by kombinovat obě - akademické i praktické jednotky studia v proporci, o které je třeba ještě rozhodnout. (Jinde ve světě se počet let určený pro žurnalisticky zaměřené vzdělávací programy na této úrovni pohybuje mezi dvěma a čtyřmi léty. V kontextu Karlovy university se zdá, že tři roky nejlépe vyhovují.)
 Druhou cestou by měl být jednoroční program vedoucí k získání speciálního "MA v oblasti žurnalismu". Měl by být k dispozici studentům s kvalifikací BA v jiných disciplínách, kteří prokázali silnou praktickou potřebu stát se žurnalistou. Běl by se výrazně soustředit na praktickou výuku s vysokým obsahem "hands on". Měl by být vyučován mnohem intenzívněji než by bylo možné nebo vhodné při výuce BA, která musí mít vzdělávací priority ještě jiné než je pouhý praktický výcvik žurnalismu a kde studenti budou mladší a všeobecně méně vzdělanější. (Tento jeden rok požadovaný pro "MA v oblasti žurnalismu" by měl kontrastovat se dvěma lety obecně požadovanými pro jiné disciplíny MA. Toto kratší období je navrhováno ze dvou důvodů. Za prvé, zdůraznil by skutečnost, že tento MA má v zásadě spíše praktický nežli akademický účel a podněcoval by soustředění na praktický žurnalismus. Za druhé, studenti, kteří již získali kvalifikaci BA v některé jiné disciplíně a potom se rozhodli, že se chtějí stát žurnalisty, budou mít vysoký stupeň motivace a budou se chtít stát žurnalisty v co nejkratší možné době studia. Tedy - česká média potřebují takové zaměstnance co možná nejdříve. Jestliže by tato cesta prokázala svoji schopnost vyprodukovat mladé novináře s dobrou úrovní všeobecného vzdělání kombinovanou s technickou kompetencí, pomohlo by to fakultě zvýšit její prestiž u médií.)
3.6. Pro studenty, kteří si přejí studovat žurnalismus spíše z akademického než z praktického hlediska, by měl být zřízen oddělený program MA v masové komunikaci. Byl by to normální dvouletý MA program a měl by se soustředit na akademický přístup k danému předmětu, i když není žádný důvod k tomu, proč by neměl obsahovat také prvek zkušenosti "hands on". Je nezbytně nutné narýsovat dělící čáru mezi vzděláním v žurnalismu a vzděláním v masové komunikaci nebo v komunikační teorii. Tyto dvě disciplíny se zabývají stejným základem, ale přistupují k němu z diametrálně opačných směrů. Lze tu použít analogii s rozdílem mezi výukou umělců a historiků umění nebo mezi výukou herců a divadelních kritiků.
 V první řadě by tento separátní MA program mohl získat své posluchače z absolventů BA, kteří si přejí pokračovat v akademickém vzdělávání na vyšší úrovni. Není zde však důvodů k tomu, proč by nemohl být přitažlivý i pro bakaláře z jiných disciplín, kteří se zajímají o vědní obor masové komunikace nebo o komunikační teorii.
 (Téměř univerzální zkušeností je to, že studenti se silnou motivací stát se žurnalisty se postupem doby, jak jejich studium pokračuje, více zajímají o praxi a méně o teorii. Proto se dá očekávat, že studenti žurnalistiky BA s praktickým talentem si budou přát získat zaměstnání v médiích již po třech letech a nebudou chtít pokračovat ve studiích na úrovni MA. Tento MA program by proto měl být vytvořen pro ty, kteří zjistili, že mají silnější akademické ambice.)
3.7. Možnost cesty k získání PhD je třeba uvítat. Počet těch, kterých se to bude týkat v nejbližší budoucnosti, bude pravděpodobně dosti malý a ke kandidátům by se mělo přistupovat ad hoc. Zatím by si měla dát fakulta na čas, aby zpracovala své představy o tom, jak by se mohl takový doktorát v budoucnu odlišovat od doktorátu v konvenčních akademických předmětech.
4. Obsah studia (výuky)
4.1. Pro vnější pozorovatele s omezenou znalostí české akademické praxe by nebylo moudré zpracovávat podrobné návrhy týkající se obsahu výuky. Proto se tato část zabývá jen některými obecnými zásadami.
BA
4.2. Pro rozhodování o tom, které akademické předměty by měly být součástí učebního plánu BA v žurnalismu, existují dva obecné modely. První model vybírá předměty, které jsou tím či oním způsobem spojeny se žurnalismem - například jazyky, sémiotika, sociologie médií, komunikační teorie, psychologie apod. Tyto předměty jsou pak často vyučovány v silném žurnalistickém kontextu. Druhý model vybírá předměty jednoduše z těch důvodů, že poskytují jistý druh dobrého všeobecného vzdělání, které by žurnalisté měli mít. Žádný z těchto modelů nemá nějakou vnitřní nadřazenost ve vztahu k modelu druhému. Rozhodnutí o tom, který bude zvolen, je často ovlivněno tím, co už je v dané instituci k dispozici - existujícími přednáškami nebo učiteli.
4.3. Pochopili jsme, že na FSV existuje řada vhodných přednášek, které jsou již nabízeny nebo plánovány na úrovni BA. Bylo by vhodné umožnit studentům, aby v první řadě oni si mohli z této nabídky vybrat. Například přednáška o historických metodách práce by mohla být pro studenty žurnalistiky intelektuálně významná, protože využívání a vyhodnocování často konfliktních zdrojů a potřeba docházet k závěrům na základě nekompletních důkazů jsou společným problémem jak pro historiky tak pro žurnalisty. Jiné vhodné přednášky na "vstupní" úrovni by mohly zahrnovat moderní dějiny (zvláště pak české dějiny), mezinárodní vztahy, politologii, filosofii, sociologii, ekonomii. Rozsah možností volby, který bude možné nabídnout, může být v praxi omezen organizačními ohledy, například problémem rozvrhu nebo nedostatkem učeben apod. Nicméně doporučení je takové, že by tyto předměty měly být pro studenty žurnalistiky přednášeny na stejné základně jako pro ostatní studenty na fakultě. 
4.4. Praktický žurnalismus však musí být komunikován studentům jiným způsobem. S výjimkou velice omezeného rozsahu tak nemůže být činěno v rámci tradiční akademické struktury přednášek a seminářů. Jisté úvodní zásady, principy a základní fakta sice mohou být komunikovány tímto způsobem. Ale - stejně jako u hudby, mediciny, krásných umění a jiných disciplín, které obsahují jak teoretické uvažování, tak praktickou činnost (both mind and hand), podstatného pokroku lze dosáhnout jedině skutečnou praxí.
4.5. Tento aspekt učebního plánu proto musí být stavěn na praktických cvičeních, jejichž promyšlenost by měla v průběhu tříletého programu BA stoupat. Zpočátku tato cvičení lze provádět v rámci žurnalistických kateder a v rámci omezeného časového období. Ale tato cvičení se musejí rychle přeměnit na individuální nebo kolektivní cvičení, která dostanou studenty do kontaktu se zdroji mimo fakultní budovu a která studenty přivedou k vytváření jednoduchých žurnalistických produktů s přísně určenými termíny dokončení. Toto jsou závažné prvky, které odlišují studenty žurnalismu od studentů jiných oborů.
4.6. Historicky většina žurnalistických škol vycházela z předpokladu, že základní principy žurnalismu (vyhledávání faktů, prověřování zdrojů, ztvárnění žurnalistického příspěvku) by měly být vyučovány nejprve prostřednictvím média tištěného žurnalismu. Úvod do rozhlasu (a potom do televize) byl chápán spíše jako druhý stupeň nebo jako následná specializovaná možnost volby. Důvody jsou obvykle spíše historické nežli logické. Normálně je však rychlejší a levnější provádět základní cvičení na papíře nežli na magnetofonovém pásku nebo na videopásu. Pokud se nevyskytnou závažné důvody pro opačné řešení, bylo by rozumné praktické součásti tříletého programu BA plánovat tak, že studenti budou začínat s tiskovým žurnalismem, poté dostanou základní úvod o jiných formách (rozhlas, TV, video, fotografie) a teprve pak v závěrečném roce se budou specializovat na jednu z nich.
4.7. Byly nám vysvětleny historické důvody, proč katedra tisku a nakladatelství nabízí v rámci BA přednášek specializace "public relation". Přesto se domníváme, že existence této možnosti volby by měla být přehodnocena, protože tento aspekt komunikace se obecně nevyučuje v souvislosti se žurnalismem. Mělo by se v ní pokračovat, jen pokud žurnalistická katedra je si ve svých úvahách jistá tím, že by měla tvořit součást jejího střednědobého strategického plánu.
4.8. Vytvoření výuky praktického žurnalismu popsaného v bodě 4.6 znamená přijetí některých zásad.
1. Vyučování musí být prováděno učiteli, kteří jsou nebo ještě nedávno byli praktikujícími žurnalisty. Jestliže se tak nestane, pak tato část učebního plánu riskuje to, že nebude v kontaktu s vývojem českých médií tak jak bude probíhat. Zároveň mu bude chybět důvěryhodnost profesionálního vzdělávání jak u studentů tak u zaměstnavatelů v médiích. Tito učitelé mohou být samozřejmě zaměstnáni na částečný pracovní úvazek, dejme tomu jedno či dvě dopoledne týdně v průběhu semestru. Bylo nám řečeno (čemuž naprosto věříme), že za současných okolností v českých médiích je velice obtížné nalézt vhodné prakticky činné žurnalisty, kteří by byli schopni nebo ochotni věnovat se výuce, zvláště vzhledem k současné úrovni honorování. Nicméně zpočátku to není otázka nalezení velkého počtu takových lidí. Jeden či dva ochotní lidé by již znamenali okamžitý a podstatný vliv. Bylo by též možné přesvědčit část médií, aby poskytovaly tyto služby svých žurnalistů krátkodobě bezplatně (viz 5.2. dále). Měla by být przkoumána též možnost využívání zahraničních korespondentů v Praze na částečný úvazek jako učitelů.
2. Praktická cvičení - i v BA programu - nemohou být prováděna v rámci normálních výukových jednotek - "učebních hodin" (academic hour). Rozvrh hodin musí uspořádán tak, aby začátku praktické výuky byly věnovány nejméně půldenní bloky a aby v druhé polovině kursu to bylo ještě delší časové období. Bylo by například možné uspořádat rozvrh tak, že celé jedno odpoledne a celé následující dopoledne by bylo věnováno praktické žurnalistice. V druhém a třetím roce by bylo možné uspořádat rozvrh tak, že praktickému žurnalismu by byly věnovány celé týdny. Tento druh koncentrace rozvrhu hodin je podstatný, jestliže žurnalistické úkoly se mají provádět v realistických nebo realitě podobných podmínkách pod časovým tlakem a s přísnými uzávěrkami. Pro efektivní úvod do praktického žurnalismu je také podstatné to, že rozvrh by měl být uspořádán tak, aby studenti získali konstruktivní kritické připomínky nebo "zpětnou vazbu" ke své práci buď okamžitě nebo v průběhu jednoho či několika dnů. Možná by se také ukázalo, že by tak bylo snadnější přesvědčit praktické žurnalisty, aby se účastnili na činnosti fakulty, jestliže požadavek na jejich čas bude soustředěn na jeden celý den místo toho, aby byl roztříštěn na hodinové přednášky každý týden v průběhu celého školního roku.
3. Praktické vyučování zajišťované žurnalisty nebo ex-žurnalisty nesmí být směšováno s přednáškami a semináři o žurnalismu těchto lidí. Takové přednášky jsou samozřejmě součástí celkového BA programu, ale vyučování praktického žurnalismu funguje jenom tehdy, jestliže studenty aktivně "zatahuje" do tohoto procesu.
4. Při pomoci studentům BA rozvíjet jejich schopnosti psát tak, aby se stali lepšími žurnalisty, která je v současné době prioritou, je třeba obrátit pořadí. Cílem by mělo být vést je směrem k psaní srozumitelné žurnalistické prózy - ať už pro noviny a časopisy nebo pro rozhlas a televizi. Vědomost o široké rozmanitosti psaných žánrů je zřejmě důležitá a mělo by se na ní klást důraz v první části programu. Ale pro nové tradice, o které česká média usilují, tím nejdůležitějším žánrem pro budoucí žurnalisty bude jasná a srozumitelná žurnalistická próza, obzvláště napsání přehledného zpravodajského příspěvku (clear news story writing). Tento prvek by proto měl mít tu nejvyšší prioritu v druhé části programu, která by měla být pojednána spíše takto, než jako jednoduchá forma psaní, ze které studenti pokračují k vyšším žánrům.
5. Poznámky vztahující se k tématu
5.1. Jmenování vedoucího katedry. Podle našeho názoru je nejdůležitějším jednotlivým požadavkem pro bezprostřední budoucnost ustanovení té správné osobnosti jako vedoucího kombinovaných žurnalistických kateder. Pokud to můžeme posoudit, domníváme se, že tato osoba by měla přijít z prostředí mimo okruh existujících členů fakulty. Aby byla symbolem nového směru žurnalistického vzdělávání na universitě, aby vytvořila dobrou pověst žurnalistické výuky u zaměstnavatelů v médiích, tato osoba by měla mít praktické žurnalistické zkušenosti.
 Bylo nám řečeno, že už byl učiněn neúspěšný pokus o získávání uznávaného vedoucího redaktora novin. Není ovšem nezbytné, aby tato osoba již byla na úrovni šéfredaktora nebo na úrovni podobné funkce v rozhlase a televizi, jde jen o to, aby on či ona měli žurnalistickou kredibilitu a byli uznávanou osobností. I v takovém případě však i nadále může být obtížné nalézt tu správnou osobu. Je tu však možnost, že by mohl být jmenován někdo ze zahraničí na kratší dobu, dejme tomu na dva až tři roky. Jsme pevně přesvědčeni o tom, že v takovém případě tato zvolená osobnost musí hovořit česky nebo musí být český "background". Pro takovou osobu a pro toto období by bylo možné nalézt externí zdroje financování.
5.2. Poradní výbor. Je pozoruhodné, že existující kontakty žurnalistických kateder s médii jsou nepatrné. Pro účinný rozvoj žurnalistického vzdělávání je životně důležité tyto kontakty rychle rozvinout. Jedním ze způsobů, jak se dá tomuto procesu pomoci, je ustanovení poradního nebo konzultativního výboru nebo rady, na jejíž činnosti by se měla podílet řada (ovšem jen malý počet) prominentních žurnalistů, šéfredaktorů či obdobných funkcí. Aby se podařilo přesvědčit lidi "toho správného kalibru" k účasti, výbor by neměl zasedat příliš často - možná zpočátku jen dvakrát ročně. Neformální funkce tohoto výboru by spočívala v tom, že vlivní lidé z médií by se více seznamovali s tím, co se děje na fakultě a fakulta by si více uvědomovala vzdělávací a jiné potřeby médií. Takové neformální kontakty na příslušné úrovni by mohly v praktické rovině usnadnit zapojení studentů do práce médií a další kontakty s médii prospívající vzdělávacímu procesu. Měli jsme například dojem, že šéfredaktor, kdyby byl pozván jako člen takového poradního výboru a kdyby se ho podařilo přesvědčit, že vzdělávání žurnalistů má přímý vliv a prospěšný účinek na ty, které bude v budoucnu jako žurnalisty zaměstnávat, by byl ochoten podporovat žurnalistu, jenž by zdarma, po omezenou dobu, při praktické žurnalistické výuce pomáhal.
5.3. Se stejným záměrem jako ve výše uvedeném návrhu 5.2. mělo by se zvažovat, zda nezahrnout praktikující žurnalisty, zvláště pak bývalé studenty žurnalistiky, do přijímacího řízení pro studenty, kteří by se hlásili na navrhovaný jednoroční kurs MA.
5.4. Zařízení. Nízká technická úroveň vybavení, které má fakulta v současné době k dispozici, je zcela zřejmým a vážným omezením při výuce praktického žurnalismu. Existuje tu však vážné nebezpečí, že ti, kteří za ni odpovídají, dojdou k přesvědčení, že příchod dokonalejší technologie všechny problémy vyřeší a že se nedá nic zlepšit, dokud nové dokonalejší věci nebudou k dispozici. Skupina pro učební plán je pevně přesvědčena o tom, že výchova žurnalistů je především věcí vzdělávání mysli a pouze druhotně věcí technické výuky. Tedy i na technické úrovni je hlavním požadavkem to, aby studenti byli dostatečně seznámeni s technickou stránkou žurnalismu tak, aby nebyli závažně znevýhodněni, když nastoupí do svého prvního zaměstnání v médiích. Technické vybavení používané českými médii zatím v tomto ohledu není ještě nijak příliš komplikované. Pokud se tedy fakulty týká, její prioritou by mělo být vzdělávat studenty tak, aby mysleli a jednali jako profesionální žurnalisté, více než zajišťovat jim vybavení nezbytné k výrobě profesionálně kvalitních novin, časopisů zvukových či obrazových záznamů. V první fázi se dá mnohé zařídit i s pomocí psacích strojů, jednoduchých wordprocesorů, se základními magnetofony a jednoduchými videokamerami. Podle našeho názoru do té doby, dokud prostředky na vybavení budou omezené, vzdělávací priorita by měla spočívat v zajištění těchto věcí, cíe než v takových záležitostech, jakou je zařízení drahého televizního studia.
5.5. Společná místnost/zpravodajská místnost. K vytvoření vhodné atmosféry profesionálního žurnalismu v rámci universitního zařízení je důležité mít v budově prostor, se kterým lze zacházet jako se zpravodajskou redakcí pro žurnalistický výcvik a která může být využívána jako shromažďovací sál pro studenty, pedagogy a hostující novináře. Měly by zde být výtisky novin a časopisů a měla by být vybavena telefony a televizní obrazovkou. V současné budově pravděpodobně taková možnost nebude, ale zajištění takového prostoru by se měla věnovat velká pozornost při plánu na stěhování fakulty.
5.6. Redakční praxe (internship). Tato období práce v médiích jsou podstatnou součástí vytváření rovnováhy mezi akademickým a profesionálním vzděláváním. Je to důležité zvláště v době, kdy fakulta bude mít i nadále nedostatek učitelů, kteří pracovali jako žurnalisté. Toto období by mělo být integrovanou součástí programu BA a nejméně jedna taková redakční praxe by měla tvořit část také jednoročního programu MA. Důležité je, aby tyto redakční praxe nebyly ve vědomí médií zaměňovány za jednoduché návštěvy, které slouží tomu, aby se vidělo, jak noviny nebo rozhlasová stanice fungují. Minimální doba, v jejímž průběhu lze získat užitečnou zkušenost, je pravděpodobně jeden měsíc v jednoročním MA programu. Pro BA program je žádoucí delší období od tří do šesti měsíců i déle. Získali jsme dojem, že by bylo snadnější přesvědčit zaměstnavatele v médiích, aby přijímali studenty na delší období (jeden, tři, dokonce šest měsíců), jestliže by zde byla šance poskytnout jim nějakou užitečnější práci.
5.7. Vzdělávání pedagogů. Zcela určitě by bylo možné dosáhnout krátkodobého užitku a prospěchu pro členy fakulty, zvláště pro ty, kteří se zabývají výukou praktického žurnalismu, tím, že by se účastnili - v časovém období až jeden měsíc - činnosti škol členů skupiny Gutenberg. Tímto způsobem by mohlo dojít k porovnání pedagogické praxe a k rychlému importu podstatných nápadů do Prahy. Kromě toho by školy sdružené ve skupině Gutenberg mohly poskytnout fakultě krátké popisy svých aktuálních praktických žurnalistických cvičení, které by se daly využít v jejích vzdělávacích programech.

Shrnutí hlavních doporučení
1. Měla by být vypracována strategie pro obor žurnalismus s výhledem na pět let (2,3).
2. Rozmanité a konfliktní požadavky různých druhů MA nemohou být vyřešeny v rámci jednoho MA (3.2.).
3. Hlavní cesta vedoucí k žurnalismu by měla být založena na již existujícím tříletém BA programu. Druhou cestu by měl zajistit jednoroční MA program pro studenty s kvalifikací bakaláře v některé z jiných disciplín (3.5.).
4. Pro studenty masové komunikace by měl být ustaven zvláštní dvouletý MA program (3.6.).
5. Mělo by se zvažovat, nikoliv však jako urgentní záležitost, zda PhD v žurnalismu by se měl odlišovat co do druhu doktorské disertační práce (3.7.).
6. Přednášky již poskytované na úrovni BA jinými katedrami fakulty by měly být vhodně přizpůsobené jako možnosti volby v rámci žurnalistického BA programu (4.3.).
7. Praktický žurnalismus nemůže být vyučován v rámci tradiční akademické struktury přednášek a seminářů (4.4. a 4.5.).
8. Zdá se být rozumné začínat studium BA s tiskovým žurnalismem, po němž později následuje rozhlasová a TV specializace (4.6.).
9. Existence možnosti volby "public relations" by měla být kriticky přehodnocena (4.7.).
10. Praktický žurnalismus musí být vyučován praktikujícími nebo bývalými žurnalisty a výuce dovednosti psát jasné, srozumitelné zpravodajství by měla být ve výukovém programu věnována větší pozornost (4.8.).
11. Jmenování vedoucího nové katedry vzniklé spojením dvou dosavadních kateder je klíčovou záležitostí. Domníváme se, že by pravděpodobně měl přijít z prostředí mimo fakultu. Mohla by být zvažována možnost získání česky hovořící osobnosti ze zahraničí angažované na základě dočasné smlouvy (5.1.).
12. Měl by být ustanoven malý a neformální "poradní výbor" skládající se ze zkušených osobností v médiích s kladným vztahem k fakultě, který by vytvářel mechanismus prosazování užších praktických spojení s médii (5.2.).
13. Je třeba se vyhnout takovému uvažování, které se domnívá, že veškerá zlepšení v učebním plánu praktického žurnalismu závisí na vlastnictví technicky dokonalého vybavení (5.4.).